Александър Радонов
(Моята) умираща мечта

chitanka.info

Като рак ядяща,

самотата подяжда

нечия мечта —

и тя умря сама.

Мечтата умира сама

като самотник в нощта.

А с нея умирам и аз —

това е последният ми час.

Тяло и мисли живеят,

но човека го няма.

Спомените му бледнеят,

мечтите изчезват.

Душата умря.

Възцари се самота

в тялото човешко.

Злото зловещо

превзема и него.

Доброволно то се дава,

друго не му остава,

надежда няма.

Изчезна личността добра,

със зла смени се тя.

Новата е жизнена, могъща,

новата злото изживяно го връща

в човешките души —

прави болка и беди.

Или пък въобще не помага,

само гледа какво става.

И знае — това е по-болезнено,

но на нея и е весело.

Тя за покойната душа мъсти

и обеща, че ще победи.

И идва новата мечта,

антипод на първата е тя.

И идва новата злина,

но никой не я спря…

но първата мечта умря сама.

07.05.2000

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.